Po ceste do Dubrovníka alebo do ktoréhokoľvek miesta na Pelješaci určite nevynechajte mestečko Ston (51 km od Dubrovníka). Názov Ston nepochádza od slovenského „stonať“. Po chorvátsky sa stonať povie „jaukati“.
Aj keď po prejdení stonského múru budete možno na druhý deň stonať od svalovice – najmä, ak ste bez „kondičky“.
Stonské hradby, po ktorých sa dá chodiť, merajú 5,5 kilometra. Poviete si, že to nie je veľa, ale veruže ide o najdlhšiu sústavu opevnení v Európe a druhú najdlhšiu na svete! Dlhší, aj keď neporovnateľne, je už naozaj iba Veľký čínsky múr.
Pri chodení po hradbách však prejdete aj nemálo schodov a budete šliapať do kopca, pretože múr sa ťahá z úpätia kopca Podzvizd, kde leží stredoveké mestečko Ston, smerom nahor.
Ak prídete počas skorej jari, vyfúka vás na múre studený, suchý vietor bura. Keď prídete v lete, horúčava dá zabrať najmä kardiovaskulárnemu systému a budú z vás tiecť potoky potu. Tak, hor' sa na hradby!
Prechádzka po múroch za vstupné
Stonské hradby boli postavené v 14. storočí, po tom, čo Dubrovnícka republika získala dnes druhý najväčší chorvátsky polostrov Pelješac. Tento monumentálny kamenný systém bol postavený kvôli obrane.
Najskôr bola postavená obranná hradba z jednej strany polostrova na druhú a plánovite sa tak opevnili dve mestá – Ston na južnej strane a Mali Ston na severnej strane.
Polostrov Pelješac v južnej Dalmácii sa takto oddelil od pevniny dlhým, niekoľkokilometrovým obranným múrom, ktorý má výšku od piatich po desať metrov.
Podľa starých dubrovníckych kroník trvala stavba tohto Veľkého múra 18 mesiacov. Na tie časy ohromná rýchlosť!
Ak si chcete prejsť stonské mestské múry (po chorvátsky gradske zidine, otvorené denne 8. – 19. hod.), vstupné pre dospelého aktuálne stojí 70 kún (9,5 eura) a pre dieťa 30 kún (4 eurá).
Dôležité je vedieť, že cash eurá neberú, ale máte možnosť zaplatiť kreditkou. Z týchto peňazí sa vlastne spláca udržiavanie a obrovská investícia do stredovekej stavby, ktorú Chorváti veľmi náročne a dlho rekonštruovali.
Dôvod pomalej rekonštrukcie bol aj ten, že práce prebiehali klasickým spôsobom tak, ako bolo opevnenie pôvodne stavané – otesávaním kameňa.
![Stonské hradby majú 5,5 kilometra. Behá sa po...](https://ipravda.sk/res/2019/06/28/thumbs/ston-chorvatsko-cinsky-mur_01-clanokW.jpg)
Ale oplatilo sa im to, pretože ročne európsky „čínsky múr“ navštívi okolo 50-tisíc návštevníkov a je navrhnutý na zaradenie do Svetového dedičstva UNESCO.
Na opevnenie sa dá dostať cez dva rôzne vstupy v meste Ston a tretí vstup je možný v obci Mali Ston. Samozrejme, zo Stonu do Malého Stonu sa dostanete aj po múre, aj po ceste.
Soľ aj výhľad nad zlato
Prečo sa polostrov Pelješac potreboval takto oddeliť od zvyšku vnútrozemia? Ten dôvod pri pohľade zo stonského múru uvidíte ako na dlani.
Sú to obdĺžnikové nádrže, z ktorých sa v horúcich letných mesiacoch odparuje morská voda Stonského kanála – súčasť najstaršej aktívnej soľany na svete!
Od antických dôb až podnes sa v tomto „múzeu výroby soli v prírode“ soľ ťaží tradičným spôsobom.
Ak prídete mimo letnej sezóny, môžete si pozrieť na videu, ako ju muži zhŕňajú na jedno miesto s pomocou drevených pomôcok pripomínajúcich naše lopaty na sneh, naberajú ju do drevených vozíkov, ktoré ručne tlačia po dvojkoľajke.
Asi netreba pripomínať, aká bola soľ kedysi vzácna. Soľ bola kedysi hlavný vývozný artikel Dubrovníckej republiky. Doslova soľ nad zlato.
![V takýchto drevených vozíkoch sa v stonskej...](https://ipravda.sk/res/2019/06/28/thumbs/ston-chorvatsko-solne-polia-clanokW.jpg)
A bolo ju treba patrične chrániť. „Ale jej získavanie takýmto tradičným spôsobom je veľkou lotériou,“ hovorí nie Maruška z rovnomennej rozprávky, ale Marijana Franušičová, ktorá v Stone žije.
„Niekedy sa stane, že tesne pred zberom soli a jej nasypaním do vriec príde prietrž mračien a "úroda sa rozpustí v daždi.“
Možno aj preto je stonská soľ, hoci je nepochybne kvalitná, dosť drahá – pol kilogramu v plastovom vrecku stojí 1,50 eura, v plátennom vrecúšku so znakom Stonu 5 eur.
A najdrahšia je tzv. flower of salt, ktorá sa zhromažďuje v tenkej vrstve na povrchu soľných nádrží a jej kryštáliky sa získavajú s pomocou špeciálnych stierok.
Malá škatuľka soli zo „soľných kvetov“ stojí 14 eur! Tak to poriadne osolí človeku peňaženku! Vstupné do Soľany je dve eurá bez sprievodcu.
Stony od svalovice plus výborné ustrice!
Takže to je Ston – najdlhší múr, najstaršia výroba soli v Európe a – údajne najchutnejšie ustrice na svete. Manžel Marijany Franušičovej sa tiež zaoberá biznisom s ustricami.
Chovom mušlí a slávok je známy tunajší Malostonský záliv, ktorého voda sa považuje za veľmi čistú, navyše doň priteká rieka Neretva, ktorá ju osladzuje.
![Pohľad na mestečko Ston z hradieb. V pozadí sú...](https://ipravda.sk/res/2019/06/28/thumbs/ston-chorvatsko-clanokW.jpg)
Veľmi sa tu preto darí slávkam jedlým aj stonským ustriciam. Pozor, považujú sa za afrodiziakum! Marijana má tri deti vo veku od 19 do 22 rokov. Napriek tomu počet domácich v Stone a okolí klesá.
„To viete, mestečko žije z turizmu, nežije sa tu zle. Ale mladí tu nechcú zostať, utekajú z Dubrovníka aj odtiaľto – do veľkých miest. V tunajšej osemtriedke je 120 detí. Do stredných škôl už musia deti dochádzať, čo ráno nie je po preplnenej kľukatej ceste popri mori jednoduché.“
V Stone a okolí si dajte pozor na jednu vec – aby sa vám mobilná sieť automaticky neprehodila na operátora Bosny a Hercegoviny, keďže hranica je veľmi blízko. V Chorvátsku telefonujeme a dátujeme za rovnaké ceny ako v celej EÚ. Ale inde nie!
Záchodový maratón? Nie, iba ten po stonských múroch!
K chovnej stanici ustríc si možno urobiť aj výlet loďou. Domáci vám vysvetlia, že ustrica je najchutnejšia čerstvo vylovená z mora, keď sa zje surová pokvapkaná citrónom. Taká stojí v miestnych stonských reštauráciách cca 10 kún za kus.
Úprimne, radšej si priplaťte a ochutnajte tepelne upravenú ustricu za 13 kún za kus, hoci bude menšia, pretože sa grilovaním scvrkla. Surová je sliznatá a smrdí po rybacine.
![Ustrice. Vľavo upečené, vpravo surové. Lepšie...](https://ipravda.sk/res/2019/06/28/thumbs/ston-chorvatsko_01-clanokW.jpg)
V každom prípade nie je od veci zapiť ju slávnym pelješackým vínom, veď polostrov má svetové renomé, nielen čo sa týka olivovníkov, preslávené sú najmä rôzne odrody tunajšieho viniča (napr. Plavac mali).
Len v nie práve najlacnejšej stonskej reštaurácii radšej najprv skontrolujte cenník nápojov, „cjenik pića“.
A dajte si aj travaricu, aj keď je úplne nepravdepodobné, že po ustriciach budete behať „záchodový maratón“. Ako to spieva britská hudobná skupina Frankie goes to Hollywood? The world is my oyster (Svet je moja ustrica.)
Ozaj, vedeli ste, že po stonských múroch sa behá maratón súťažne? Ale omnoho príjemnejší bude na Pelješaci Deň otvorených vínnych pivníc!